- Af sted. - Jeg bliver helt sikkert genkendt.
Her kan du jo ikke blive.
Pas på.
Undskyld... Det er vel ikke sådan, at De har ild?
- Desværre. Ingen af os ryger. - Nå, men... Tak.
- Jeg skider snart i bukserne. - Nu må du altså holde op.
Hvad skal vi gøre? Hvor skal vi tage hen?
- Vi kan ikke bruge værelset. - Skal vi sove på gaden?
- Hold nu op med at klynke. - Du må ikke blive sur.
Jeg er uskyldig. Jeg har ikke slået nogen ihjel.
Hvordan havde du regnet med, jeg ville tage det?
Vi må væk fra London. Ganske enkelt.
Bliv hos mig, skat. Du må ikke lade mig i stikken.
Han har hverken skrevet eller ringet, hr. kommissær.
Det gør han nok heller ikke. Men De siger vel til, hvis...
De må forsøge at finde ud af, hvor han er, hvis han ringer.
De lyder ikke særlig overbevisende. Det er ikke klogt af Dem.
Hvordan kan De vide, at Arthur er skyldig?
- Tror De, at vi tager fejl? - Det var ikke det, jeg sagde.
- Han forsøgte at slå Dem ihjel. - Han...
Jeg tror ikke, at han... Det behøver jeg vel ikke at fortælle.
En kvinde kan ikke vidne imod sin mand.
Gudskelov for det.
Jeg forstår godt, at De tvivler. De var vel også glad for ham.
Glad for ham? Ja, det var jeg.
Arthur havde...
Det er helt i orden, frue.
Pludselig en dag du stod bare der
Du smilede og derpå gik det stærkt
Jeg burde nok have været forsigtig
Men månen blændede mig
Du sagde med det samme at du elskede mig
Da var mit hjerte allerede dit
Men det mindes du vel ikke, min egen
og månen blændede mig
Du var et kongeriges prins
og fuld af håb var jeg
Men i morgensolens skær
lå alle mine drømme her
Det siges jo at kærlighed gør blind
det gælder åbenbart den dag i dag
Jeg burde nok have været forsigtig
Men månen blændede mig.
Det bedste, han kan gøre, er at melde sig selv.
- Så bliver han jo hængt. - Han skal nu først i retten.
Han får lov at komme med en forklaring.
- Hvorfor tog De hans sko? - Det vil jeg helst ikke sige.
- Ville De sammenligne med et aftryk? - Der er meget arbejde med sagen.
De passede, ikke sandt? Skoene passede.
De har været til stor hjælp, og det bliver De sikkert igen -
- hvis han skulle forsøge at kontakte Dem.
Gad vide, om han er sammen med den der kvinde et sted.
- Der er penge nok. - Ja. Lad os drikke en kop kaffe.
Tre kopper kaffe, tak.
Det er den forkerte taske.
Filmen er snart slut.
Hold et lommetørklæde for ansigtet og puds næse.
- Godnat. - Godnat, alle sammen.
- Tror du, det er blevet mørkt? - Stort set.
- Skal vi se den én gang til? - Det er kun tredje gang.
Fyren derhenne kigger på mig.
- Vel gør han da ej. - Vi bytter plads.
- Igen? Det er værre end stoleleg. - For guds skyld. Byt nu med mig.
Jeg så, at nøglen sad i.
- Skynd dig nu! - Den kan ikke starte.
Hvor er lyset?
Arthur.
Du skal vågne, Arthur.
Jeg er helt stiv i nakken. For pokker da.
- Jeg er hundesulten. - Jeg trænger til at blive barberet.
- Ih, hvor halmen kradser. - Vi må finde en bolig.
- Vær nu ikke dum. - Vi kan ikke bo i lader og biler.
Hvor mange penge har vi?
De fleste af mine penge ligger i kommoden.
- Det er kvikt. - Det kunne jeg jo ikke vide.
Man skal have pengene på sig. Far sagde: "Et pund i lommen er din ven."
- Jeg har 30 shilling og fire pence. - Jeg har syv shilling og seks pence.
Under to pund tilsammen. Det kommer vi ikke til Amerika for.
Sammen med hvem, spørger jeg bare. Sammen med bødlen.
- Her bliver uskyldigt ikke hængt. - De skal heller ikke hænge mig.
- Hvad kigger du på? - Du burde måske gå til politiet.
Er der nogen? Er der nogen på vej herhen?
- Hvem? Hvad? - En ko. Det er bare en ko.
Synes du, det er morsomt? Jeg kan ikke se det sjove i det.
Skal vi leve sådan? På flugt? Uden at kunne grine og more os.
- Jeg er jo eftersøgt, Eileen. - Jeg er sulten.
Og jeg trænger til at blive vasket. Hvor kan vi skaffe nogle penge?
Du går vel ikke fra mig? Vi må holde sammen.
Jeg kan se en bondegård. Der kan vi købe morgenmad.
- Det er for risikabelt. - Din kujon.
- Jeg er ikke efterlyst. - Din dumme ko!
Hold dog op! Er du ikke sulten? Vil du bo i en lade?
Jeg vidste, at det ville ende galt.
Man ved aldrig, hvad der kan ske. Man kan ikke stole på nogen.
Alle ved da, at det handler om held. Det går både op og ned.
Ja, men folk er nødt til at holde sammen.
Det gjorde vi i Flandern. Det er den eneste løsning.
- Men de skød nu stadig på os. - Bliv her. Og gem dig.
- Vær nu forsigtig. - Jeg siger, bilen gik i stykker.
Jeg finder på noget. Vent her, til jeg kommer tilbage.
- Gør du nu også det? - Ja, naturligvis.
- Elsker du mig? - Sikke noget at spørge om.
- Jeg ved det ikke... - Gør du det?
Jeg vil bare have noget at spise.
- Det ved jeg med sikkerhed. - Men jeg...
Jeg vil jo bare gerne have, at det hele skal gå.
Midt i et kærligt kys
gik det pludselig op for mig
Midt i et kærligt kys
vidste jeg at du var min
Midt i et kram der var noget så ømt
og som du først ikk' ville have
Kan du huske det kom bag på os
da vi så vi passede sammen
Vi lå arm i arm min ven
og livet blev et paradis
Men uden vi bemærkede det
var det forsvundet igen
Det som ingen af os forstod
var at kærligheden randt bort
nøjagtig som den ramte os
midt i et kærligt kys.
Du har halm i håret.
Hvis jeg bliver væk for længe -
- så gå hen til bilen og stik af, hvis det bliver nødvendigt.
- Hvor skal vi så mødes? - Rolig. Det skal nok gå.
- Giv mig et kys. - Når som helst, skat.
- Hvad nu? - Du har dårlig ånde.
Du trænger til at få børstet tænder.
Jeg skal se, hvad jeg kan skaffe. Brød, mælk og æg måske.
- Og tandpasta. - Hold udkig gennem hullet i taget.
Jeg skal nok klare den.
- Hej. - Pas på dig selv.
Det er et hul i jorden.
Intet i livet giver mig hovedbrud når alt omkring mig ser sortest ud
så rejser jeg mig, ser mig omkring begynder forfra igen
Lad ikke sorgerne tynge dig glider du, så op igen
Rejs dig op, se dig omkring og begynd forfra igen
Gør du dit bedste hver dag til dagens dont er forbi
så kan du godt hænge med ho'det men du bliver en mand, min dreng
Tænk på alle berømte mænd først på knæ, så op igen
Så træk vejret dybt
Rejs dig så op se dig omkring
Og begynd forfra igen.
- Jeg kunne vel ikke...? - Hvad vil du?
Vores bil er gået i stykker. Kan vi købe noget mad af Dem?
- Mad? - Brød, æg eller...
- Forsvind, dame! - Vi er så sultne...
Arthur!
- Det er bare mig, Arthur. - Hvad er der sket?
Der bor en gammel tosse på gården. Han lignede Moses og bad mig skride.
Jeg troede ikke, at du ville komme tilbage.
Jeg har jo dårlig ånde og sådan...
Skal vi køre videre og undgå de store veje?
Vi skal have benzin og mad. Min mave knurrer.
- Du har verdens bedste mave. - Sådan skal det lyde.
- Du er i bedre humør. - Ja, men jeg har stadig dårlig ånde.
- Det handicap kan få dig benådet. - Du er nok rigtig ovenpå.
- Andet kan ikke betale sig. - Er det rigtigt? Det om min ånde...
- Ja, den lugter af frygt. - Ikke andet?
Skal jeg bare være sorgløs?
Vi har kun ét liv. Det er ligegyldigt, hvordan det ender.
Du er... Hvad hedder det nu? Fatalist?
- Lige præcis, min elskede. - Tag trusserne af.
- Nu? - Det holder modet oppe hos mig.
- Jeg har aldrig gjort det i en lade. - Vi må være tossede.
Bagefter kan de bare hænge mig.
- Så kan de også hænge mig. - Mener du virkelig det?
Skynd dig nu lidt.
Du mener det, ikke? Du mener det jo.
Nu har jeg jer!
Bliv liggende, eller jeg skyder!
- Lad være med at sigte på mig. - I er nogle grisebasser!
- Vi er gift. - Sigøjnere. Respektløse.
Vi er ikke sigøjnere. Bilen gik i stykker, og vi elsker hinanden.
- Beskidte møgdyr! - Så er det godt!
Lig stille, eller jeg skyder!
- Vi kan ikke blive liggende her. - I skal bare blive liggende!
Rør dig ikke ud af flækken. Bliv liggende oven på hinanden.
- Vil du se på? - Er I jøder?
Hvis I ikke er sigøjnere, må I være jøder.
- I er nogle beskidte jøder. - Vil du se min diller?
I kom her for at kneppe. Mig kan I ikke narre.
- Du vil gerne se på, ikke? - Jøder! I er jøder.
- Jeg burde skyde jer på stedet. - Du må gerne se på, hvis du vil.
Det er rigtigt, at vi er jøder. Du har ret til at kigge på os.
- Kom i gang! - Kom så, Arthur.
- Jeg skyder jer! - Det gør han, skat.
Jøder! Vis, hvordan I gør.
Kom nu i gang, jødekarl! Giv hende en omgang.
Blæst i marts, byger i april baner vej for majs blomster og smil
Så kommer juni månen og du
Blæst i marts, byger i april vores kærlighed er ligetil
Et friluftsparadis for to
Dine læber fugter mine i en herlig pine
Jeg bli'r åh så henrykt at du får månen høj som dit legetøj
Blæst i marts, byger i april baner vej for min pigelil
For majtid, junitid, romantiktid og dig.
Nu rejser vi os op.
- Hørte du det? - Ja, I rejser jer op nu.
Giv mig geværet.
Nej, det går ikke.
Giv mig det så, din gamle liderbuks.
Det må du ikke sige. Det er jeres skyld.
- Det var slet ikke meningen... - Kom så.
Giv mig det.
Gør det nu.
Hvad gør du?
Dæk ham til, Arthur.
Dæk ham til med hø.
Det var pokkers! Du milde skaber!
Dæk ham til. Så kan vi gå optil gården.
Det skulle du ikke have gjort, tøs.
Vi kan gå op på gården, lave mad og blive vasket.
Kan vi det...?
Og så bliver vi der.
Vi bor der, til de finder os.
Du er da vist blevet tosset, tøs.
- Gør, som jeg siger. - Jeg skal lige knappe bukserne.
- Skynd dig. Jeg er sulten. - Du må ikke sigte på mig.
Det er ikke ladt. Ikke længere.
- For satan da, Eileen. - Lad os nu dække ham til.
Jeg skal kaste op.
Det kan du gøre bagefter. Gør det ikke værre, end det er.
Hvorfor?
Hvorfor gjorde du det?
Fordi jeg fik lyst til det.
Nå... javel...
Der er desværre ikke noget bacon.
- Hvad er det for en bondegård? - En beskidt bondegård.
Jeg kan skrive mit navn i støvet på kaminhylden.
- Han var en grisebasse. - Jeg har vasket tallerkenerne af.
Jeg er skrupsulten.
- Hold op! - Lad være med at grine.
Det smager godt.
Utrolig godt.
Der er høns ude bagved og køer på marken. De skal passes.
Jeg havde en legetøjsbondegård, da jeg var dreng.
En broget ko og høns... Det kom jeg lige i tanke om.
Tænk, at du har fået din egen gård.
Vi kan lige så godt blive boende her.
- Nu er du dum. - Jeg kan malke.
- Der ligger en død bonde i laden. - De finder os jo alligevel.
- Vel gør de da ej. - Hvor er du tåbelig, Arthur.
De finder os ikke, hvis vi kan komme til New York eller Chicago.
- Hvorfor siger du det på den måde? - Hvad? Chicago?
Jeg kan godt lide lyden af det. Det ruller på tungen. Chicago.
- Der kan vi ikke gemme os. - Jo, for politiet i England.
- Jeg har i øvrigt ikke gjort noget. - Jo, du har da.
Jeg rørte ikke pigen. Må jeg falde død om, hvis jeg lyver.
Men du skød den stakkels bonde.
- Han var nu selv ude om det. - Nej, ved du nu hvad...
Vil du have en kop te? Lyder det ikke godt?
Han har en fin, lille tedåse med Edvard VII og Union Jack på.
- Eileen? - Ja, hvad er der?
Ikke noget.
Hvad har jeg dog kastet mig ud i?
Hvad sagde du?
Det her er jo en ren guldgrube.
Se her! En pose med gamle guldmønter.
De må da være penge værd.
- Hvad er det? - En orden. Victoriakorset.
- Er det rigtigt? - Han må have været modig.
Det er ikke hvem som helst, der får Victoriakorset.
Stakkels mand.
Her er et foto af ham i uniform.
Har du set et spøgelse.
Eileen... Han var min kaptajn i Flandern.
Arthur...
Han var jordens bedste menneske.
Han stak hovedet op af skyttegraven og fløjtede Lincolnshire Poacher.
- Han var frygtløs. - Hvorfor græder du?
Det ved jeg ikke.
Det nytter ikke at græde over spildt mælk.
- Han blev skudt til sidst. - Blev han? Nå ja, det blev han jo.
Derovre, mener jeg. En snigskytte fik ram på ham.
Det var det sidste, vi så til ham.
Han fik en metalplade i knolden.
Folk gør da også de værste ting mod hinanden.
Skulle vi ikke...?
- Hvad? - Skulle vi ikke tage at begrave ham?
- Nej, jeg vil ikke røre ved ham. - Sæt nu, han ikke er død.
Han er død. Det må han helt sikkert være.
Ja... Vi må hellere glemme alt om ham.
- Vi lever fra hånden i munden. - Tik, tak.
- Hvad? - Tik, tak, for satan.
Nemlig. Glem det hele. Det er den eneste løsning.
Forfølger mig
Hvorfor forfølger du mig?
Du er ej tæt på mig
Men du binder og hindrer jeg bli'r aldrig fri
Åh, sikken et liv
Du gør mig sensitiv
Selv om du er langt fra mig
Ser jeg dig, hør' jeg dig du er altid hos mig
Jeg har sågar
fundet en ny hjertenskær
men ved måne og mælkevej
du hindrer mig
Du forfølger mig
Hvorfor skal du plage mig?
Er det en umulighed
så slip dit greb og forfølg mig ej mer'.
Vi kan ikke blive her. Vi tager hans ting og stikker af.
- Her skal nok blive fint. - Det er det dummeste, jeg har hørt.
- Hvor skal vi så tage hen? - Til Chicago.
- Hvordan? - Vi kan jo ikke gå derover.
- Har du et pas? - Nej.
Du går mig på nerverne. Det var umenneskeligt at skyde ham.
- Problemet med dig er, at du er fej. - Din lille luder!
Det var søreme pænt sagt. Tusind tak.
- Jeg, der lige havde det så godt. - Alfons!
- Luder! - Åh, Arthur...
Det er vores første skænderi.
Er det...?
Det er det da også.
Vi er kommet tæt på hinanden.
- Som i film. - Ja, ikke sandt?
- Som når konen er gravid. - Og han ikke forstår noget af det.
Han siger: "Mener du..." Og så omfavner de hinanden.
Jeg er dog ikke med barn. Så det...
Det er det samme i sangene. Ligesom i filmene.
Dem kan man lære et og andet af.
Når man får dem på hjernen, giver de en et nyt syn på livet.
Jeg får dem i hvert fald altid på hjernen.
- Jeg foretrækker film. - Musik og en historie er bedst.
Som når en varieté ikke har en scene og er nødt til at bruge en lade.
- Hvilken lade? - Hvilken som helst. Som den derude.
Så kommer de store producenter, og så er succesen hjemme.
Vi lavede en god forestilling ude i laden, ikke?
Mener du vores lille eskapade?
- Generede det dig, at han så på? - Det ved jeg ikke rigtig...
- Det gjorde ikke mig noget. - Heller ikke mig.
- Det havde jeg aldrig troet. - Men det er da forkert, ikke?
Jeg ved ikke længere, hvad der er rigtigt og forkert.
Jeg har hørt, at der findes film med mænd og kvinder, der gør det.
- Sådan rigtigt? - Ja. Det har jeg i hvertfald hørt.
- Det er da ulækkert. - De er værre end dyr.
- Tænker du nogensinde på døden? - Hvad?
- På døden. - Jeg kan ikke høre, hvad du siger.
Pyt. Jeg sagde ikke noget.
- Gid her var en radio. - Vi må gå tidligt i seng.
Og af sted i morgen. Til et sted, hvor de ikke kan finde os.
- Du bliver jo ved. - Et sted, hvor der er en radio.
- Og en biograf? - Ja. Ellers kan man lige så godt dø.
Hvor mange penge har vi?
Med guldmønterne og pengene for uret er der omkring 50 pund.
- Det er jo meget. - Ja.
Vi kan også pantsætte ting og sager herfra.
- Bestikket og hans orden. - Ikke hans orden.
Ikke tale om. Er du da fuldstændig hjerteløs?
- Hvis du har noget imod det, så... - Det har jeg.
- Du kan anlægge skæg. - Ja, så bliver jeg ikke genkendt.
Kan vi så vende tilbage til London? Det er der, jeg vil bo.
- Det er farligt for mig. - Jeg kan tjene penge der.
- På hvad? - Ja, hvad tror du?
Så skal jeg kun ud på gaden, når vi skal i biffen.
- Vi kunne få det rigtig godt. - Måske...
- Det kan Vida. - Er det så en aftale?
Vi skal være modige. Intet er gratis.
- Svæv af sted, måne gul. - Svæv af sted til min sang.
- Jeg er med, min tøs. - Sådan skal det lyde.
Vi begynder på en frisk.
Jeg synes nu, vi skal tage hans orden med.
Ja, det har du nok ret i. Den kan nok indbringe en hel del.
- Vi skal være os selv nærmest. - Ja, for ingen andre er det.
Vi skal have en god radio i valnøddetræ.
Ja, og en rigtig god grammofon.
Du' mig kær, du' mig kær det ved jeg
Magnifik, romantik det ved jeg
Men hver gang jeg ta'r det mindste skridt mod dig
slår hjernen alarm og si'r til mig at jeg er kommet på afvej'
Men jeg vil og jeg kan og jeg ved
at vor flirt har sin pris det ved jeg
Jeg gi'r dig et kys Og begiver mig på vej
Men jeg' dum, hun er min det ved jeg.
- Hvorfor stopper du? - Tossen.
Hvad er der?
- Jeg syntes, at jeg så... - Hvad?
Ikke noget.
Kom nu!
Det er sgu typisk.
Arthur...
Ja, men hvorfor stak De pludselig af?
- Det kan jeg ikke forklare. - De må da have gjort noget.
- Ikke nødvendigvis. - Tror De, at vi er dumme?
Hvis De gerne vil have en omgang, kan det godt arrangeres.
Jeg sagde det ikke for at være fræk.
Nå... Hvorfor stak De egentlig af?
- Det er lidt pinligt. - Fortæl mig hvorfor.
Jeg var trængende.
Jeg havde diarré.
Det er rigtigt. Maven havde rumlet hele formiddagen.
Jeg standsede ikke der for at nyde udsigten.
Damen har fortalt, at det ikke er Deres bil.
- Aldrig! I så fald lyver hun. - De har ingen registreringsattest.
Jeg vil tale med min advokat. Løslad mig. Jeg er uskyldig.
- Løslad mig eller tiltal mig. - Sæt dig ned.
- Der er kommet svar på telegrammet. - Hvilket telegram?
Det skal du ikke bekymre dig om, Arthur.
Hvorfor kalder De mig nu Arthur? Jeg hedder Reginald... eller Reggie.
Arthur Parker, du er anholdt for drabet på Amy Farr den 17. maj 1935.
Alt, hvad du siger, kan blive brugt imod dig.
- Jeg har jo sagt, jeg er uskyldig. - Hvad sagde han?
- Han tilstod det, chef. - Din forbandede...
Du bliver hængt, dit udyr!
Du skulle have skåret dem af efter det med den blinde pige.
Afskum!
- Du behøver ikke at sparke ham. - Det er i orden.
Men når man tænker på det, han gjorde ved pigen...
Vi bærer ham ind i cellen, Bob.
Vejen er lang, prærievogn, vejen er lang
og til hjulenes knirken synger jeg en sang
pi'r i byen de er fin' men nu skal jeg hjem til min
Vejen er lang, prærievogn, vejen er lang
Vi skal hjem, prærievogn, vi skal hjem
Jeg er cowboy men trænger til et klem
Vejen føles lang for mig hjem til ranchen og til dig
Vejen er lang, prærievogn, vejen er lang
Zippety Ayo, gamle ven
Snart kan jeg skimte ranchens dør
Zippety Ayo, gamle ven
Hold mig hjemme ellers bliver jeg ør
Vejen er lang, prærievogn, vejen er lang
kør mig hjem til et sted uden enegang
pi'r i byen de er fin' men nu skal jeg hjem til min
Vejen er lang, prærievogn, vejen er lang
Zippety Ayo, gamle ven
Jeg vil hjem til ranchen min.
Lad os komme i gang, gamle jas.
Hvad har tiltalte at anføre? Skyldig eller ikke skyldig?
Det var ikke mig, der gjorde det.
- Er Deres navn Eileen Everson? - Ja.
Var De og tiltalte sammen, da han blev anholdt?
Hvilket forhold har De til tiltalte?
- Jeg var hans rejseledsagerske. - Jaså.
- Og De har været lærerinde? - Ja.
- Hvorfor forlod De stillingen? - Jeg sagde op.
- Hvorfor sagde De op? - Fordi jeg gerne ville.
- Var det, fordi De var gravid? - Det kommer ikke andre ved.
Vær venlig at svare. Var De ikke gravid?
Jo, jeg var.
Kan De sige noget om -
- hvem der skulle have været far til barnet?
- Det vil jeg helst ikke svare på. - Sig det nu.
Afbryder De igen, bliver De ført ud. Jeg har advaret Dem før.
Og det her er sidste advarsel. Fortsæt.
Skal jeg gentage spørgsmålet? Hvis ikke, vil jeg have et svar.
- Har De i sinde at svare? - Ja, høje ret.
Så vil jeg bede Dem om at gøre det. De re jo ikke på anklagebænken.
Jeg hævder, at Arthur Parker var far til barnet. Er det rigtigt?
- Nej. - Husk på, at De har aflagt ed.
Jeg blev gjort gravid af major og parlamentsmedlem Archibald Paxville.
- Hvad lavede De i musikforretningen? - Hvad mener De?
- De hævder jo, at De var derinde. - Ja, for at sælge nodeblade.
Lykkedes det? Eller var De en dårlig sælger?
Jeg var formentlig en af de bedste. Jeg kunne afsløre en "Vovse".
Hvad er en "vovse"?
Jeg kender kun de firbenede, som kan gø.
En Vovse er en sang, der er et flop. Det kalder vi dem i branchen.
Det må være den slags sange, som katte synger om natten.
Hvis De var en dygtig sælger, solgte De vel ikke nogen af dem?
- Nej, de kom ikke ind i kennelen. - Svar i stedet for at lave ordspil.
Undskyld. Men så skal De også lægge Dem på hylden.
Var de noder, De havde med, også dem, de solgte?
Og det var det, De gjorde i Gloucester den 17. maj?
- Den dag, pigen blev dræbt. - Ja, det har jeg jo sagt.
Hvor mange gange skal jeg sige det? Ja, jeg solgte sange.
- Hvilke sange? - Det kan jeg da ikke lige huske.
- Det kan De ikke lige huske... - " Roll Along Prairie Moon."
- Den solgte jeg et par snese af. - Var det så det eneste, De solgte?
- Det er der ingen, der kan leve af. - Hvad så mere?
"Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes".
- Vil De godt gentage det? - "Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes."
Er det en "Vovse" eller lyden af en tæve i løbetid?
Fik De så en bestilling på "Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes"?
Ja, ja... Ja.
De har lige fortalt, at De den 17. maj fik en bestilling -
- på mindst to sangtitler. Passer det ikke?
- Jo, det har jeg sagt flere gange. - Må jeg bede om bilag F?
Den omtalte forretnings ordrebog.
Her er noget ret ejendommeligt.
Den 17. maj 1935...
Her er flere bestillinger, men ingen på "Roll Along Prairie Moon" -
- og ingen på "Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes".
Sælgernes navne er noteret i bogen -
- men den dag, lige netop den dag -
- står der ikke "Arthur Parker". Kan De forklare det?
Ja?
- Nu er De nok ikke så kry. - Han må have glemt det.
Kan det skyldes, at De ikke var der og først ankom til Gloucester senere?
Nej, jeg var der. På ære. Hvis ikke, må jeg falde...
De vendte tilbage til gerningsstedet den 20. maj.
Jeg vendte ikke tilbage. Jeg stoppede for at...
Ganske enkelt bare for at pisse. Det var et tilfælde.
Var det første gang, De gik væk fra vejen, åbnede to led -
- og gik ned ad en skråning -
- til det sted, hvor pigen blev voldtaget og dræbt?
Ja, første og eneste gang.
Og De havde altså hverken truffet eller talt med pigen?
- Nej, aldrig. - De lyder usikker.
Nej. Hvor skulle jeg i øvrigt have truffet hende?
Kender De børstesælgeren Alfred Starkey? Eller blot Alfie.
Ja, vi støder af og til på hinanden. Vi er begge handelsrejsende.
Mindes De en samtale på en pub i Gloucester, sidst I mødtes?
- To handelsrejsende... - Hvorfor skal Alf trækkes ind i det?
Alf, som De kalder ham, kan huske, at De var...
Hvad skal vi kalde det? De var betaget-
- af en smuk pige. En smuk, blind pige.
- Stop en halv! Vi var berusede. - De sagde... Og jeg citerer:
Nå, ja...
"De ville tage trusserne af hende."
- Sagde Alf det? - Nej, det sagde De.
Og det har mr. Starkey fortalt. Det var Dem, der sagde det.
Ja?
Det var om en anden pige, så vidt jeg husker.
- Jaså... om en anden pige. - En helt anden pige. Naturligvis.
- En anden blind pige? - Slet ikke samme type.
- Men hun var blind? - Ja, hvis jeg har sagt det.
- Så De hende i Gloucestershire? - Jeg blander grevskaberne sammen.
På en mark langs med A40?
- Jeg ved godt, det lyder slemt... - Ikke flere spørgsmål.
- Det er ikke retfærdigt! - De er færdig i vidneskranken.
Ærede nævninge.
De har med stor tålmodighed lyttet til en usædvanlig modbydelig sag.
En ung og køn, men hjælpeløs pige, som var blind -
- blev voldtaget og dræbt af en brutal og hjerteløs voldsmand.
Anklagede har ønsket at bevise, at den skyldige -
- er Arthur Parker, som nu sidder på anklagebænken.
Lad os gennemgå de fakta, vi har fremlagt under retssagen.
Men inden da bedes De iagttage tiltaltes fremtræden.
Han er det, som man i hans kredse kalder "fræk", temmelig "fræk".
Vi har set en, mere korrekt udtrykt, skamløs løgnhals.
Hans naboer og kolleger, forretningsindehavere -
- og et harem af kærester, elskerinder og prostituerede -
- har forklaret, at han har udgivet sig for at være:
Ugift, enkemand, succesrig sangskriver-
- radioproducer og i et enkelt tilfælde -
- tidligere centerforward i fodboldklubben Arsenal.
Selv her i retssalen har han lagt sig ud med sin forsvarer-
- flere vidner, dommeren, og i mindst ét tilfælde -
- har han blinket indsmigrende til jer nævninge.
Da han blev irettesat, påstod han, at det var nervøse trækninger.
Et minde fra kampene i skyttegravene i Flandern.
Vi kunne senere vise, at Arthur Parker -
- blev stillet for en krigsret og nær var blevet skudt som desertør.
Forholdet mellem hans påstande og de faktiske omstændigheder-
- er det, hans forklaringer hele tiden strander på.
Følgelig hævder han, at han den 17. maj, da drabet blev begået-
-tog imod bestillinger på noder-
- i en forretning i Gloucester.
Men der var ingen bestillinger. Grossisterne fik ingen ordrer.
Vi kan derfor konkludere, at han ikke var i en forretning i Gloucester.
Hvorfor skulle man opdigte et alibi, hvis man ikke havde grund til det?
Vi må konkludere, at han havde en grund. Men hvilken?
Benægter man det, benægter man, at æg bliver hårde i kogende vand.
Under hele retssagen har tiltalte mindet mig om en, som...
Lad mig udtrykke det sådan her:
Går fløjtende gennem byen og ser månen over skyen
Jeg går rastløs gennem byen og fløjtende gennem byen
Fløjter ligesom lærken min sang får vinger som en fugl
i kærlighedens pariserhjul mens jeg går fløjtende gennem byen
Hvem hører teksten i min sang?
Hvem ved at jeg beder til at jeg møder en engang?
Slentrer i en park og har ej noget at lave der
det' er mørkt og solo er jeg her når jeg går fløjtende gennem byen.
Ro i retten. Ved næste afbrydelse bliver dørene lukket.
Det er en retssal. Ikke en varieté.
- Tak, høje ret. - Det var så lidt, gamle ven.
- Fløjtede jeg godt? - Fremragende, høje ret.
Forstod nævningene, hvorfor jeg fløjtede?
Var meningen tydelig nok? Fortsæt.
Har tiltalte ikke "fløjtet" for at få os til at tro på sine historier?
Hvem ved... Og nu beder jeg nævningene høre efter.
Hvem ved, at jeg beder til, at jeg møder en engang?
Var det ikke sådan, tiltalte tænkte, da han parkerede bilen den 17. maj-
- i det stille Gloucestershire, gik gennem to led -
- for at lægge sig på lur i græsset og vente på -
- at han skulle møde en engang?
En, der kunne stille hans sult og trang til at dræbe.
En, der var ung og køn.
En, der var hjælpeløs.
Anklagemyndigheden hævder, at det er bevist.
Kan der være en rest af tvivl i jeres sind?
Formentlig ikke.
Helt sikkert ikke.
Må jeg bede nævningeformanden om at rejse sig op?
Kender nævningene tiltalte skyldig eller ikke skyldig?
- Skyldig. - Og det er en enstemmig afgørelse?
Ønsker tiltalte at tilføje noget, før der afsiges dom?
Ja, høje ret, hvis De ikke har noget imod det.
Værsgo.
Regn er altid lutter
manna fra himlen
Hver en sky er fyldt med
manna fra himlen
Din lykke siler
Ii' så stille ned
Husk paraplyen
den ska' også med
Byt den ud med megen
solskin og roser
Vil du gerne vær' rig
kræver det jo hoser
Men når du hør' et dunder
hold dig fra træ'ed på din vej
Så får vi manna fra himlen
båd' du og jeg.
- Er De færdig? - Ja, høje ret.
De stod tiltalt ved retten, og nævningene kendte Dem skyldig -
- i drabet på Amy Farr.
Det er nu min pligt at idømme Dem den eneste straf, loven foreskriver-
- for en så modbydelig forbrydelse.
Arthur Parker, retten beslutter, at De skal føres til et fængsel -
- og videre dertil, hvor der udføres henrettelser.
Der skal De hænges, til døden indtræffer.
Derpå skal De begraves -
- ved det fængsel, hvor De sad inde, indtil De blev henrettet.
Må Herren være Deres sjæl nådig.
Tusind tak, dit gamle fjols.
- Han er godt nok heldig. - Ja, du vinder jo hele tiden.
Held i spil, men ikke i kærlighed.
- Et slag til? - Nej, jeg får hele tiden spar es.
- Du kan da ikke vinde hver gang. - Jo, mod jer to.
Jeg er træt af at spille kort. Der er for få jokere.
- Hvad har du så lyst til? - Ikke noget, Arnold.
Jo, en tur til Piccadilly ville ikke være af vejen.
- Må vi tage med? - Ja, hvis I tager uniformerne af.
- Skal vi spille dam? - Hvad sker der...?
- Det skal du ikke tænke på. - Det kan du sagtens sige.
Men når jeg synker, bevæger adamsæblet sig.
- Og? - Det er som en bedre elevator.
- Hvad er du bekymret for? - Når jeg får rebet om halsen...
Ligger det enten over eller under adamsæblet.
Når lugen åbnes, går hængningen galt.
Rebet rammer hagen, og så gør det satans ondt.
De tager hensyn til adamsæblet.
Ligesom hvis man har struma. De tager hensyn til den slags.
Det vigtigste er, at det går hurtigt.
- Jeg vil ikke hænge og danse der. - Det går du ikke. Det går stærkt.
Jeg kan godt lide at danse. Quickstep, foxtrot og sågar tango.
Men gulvet skal være godt. Ahorn som gulvet i Hammersmith Palais.
- Der har jeg aldrig været. - Det er et rigtig pænt sted.
Der er basunengle og glassøjler, røde, blå og gule lamper.
- Er det rigtigt? - Ja, det er alle tiders.
Et godt danseorkester får en til at smide hæmningerne.
- Hvad er klokken? - Lidt i fem.
Femten timer tilbage. Det er ikke meget.
- Nævn et godt danseorkester. - Hvis klokken er fem i otte...
Hvad hedder ham der...?
Sæt, jeg skulle på wc fem i otte. Ville de så vente?
- Roy Fox' orkester skulle være godt. - Ville de det?
Det synes jeg, man burde. Det ville være det mest værdige.
Det bliver ikke noget problem.
Hvis man rakte hånden op, fordi man skulle på wc i timen -
-fik man et rap over knoerne.
Man måtte holde sig eller gøre i bukserne.
- Vi holdt tissekonkurrencer. - Det gjorde vi sjovt nok også.
Det gjorde vi også.
Det var tider.
- Vi stoppede nedløbsrørene til? - Hvorfor dog det?
Når det så regnede, gav det et værre svineri.
En af vores lærere talte altid hen over hovedet på os.
En dag fortalte han om en hindu-fakir.
Da Billy Tranter så kom hjem, sagde hans far:
"Hvad har du lært i skolen i dag, min dreng?"
Billy svarede: "Alt muligt om, hvor fakirerne skal hen, du."
Hen, du... hindu.
Billys far sagde...
Hvordan har du det, Arthur?
- Helt fint. - Udmærket.
Jeg sagde jo, at jeg ville blive berømt en dag.
Hvis jeg var i dit sted, ville jeg sælge huset og flytte til Australien.
Jeg er ked af...
det hele, Arthur.
Det er jeg også. Du var nu god nok. Jeg kan ikke klage.
Jeg glemmer dig aldrig.
Omstændighederne taget i betragtning er det ret pænt af dig.
Hvornår gik det galt, Arthur?
Da jeg blev født.
- Er du bange? - Mig? Mener du det?
Et nyt liv venter.
Efter døden.
Ingen harper, tak. Tromboner og klarinetter, men ingen harper.
Alle får fred. Tænk på det. Et sted uden smerte og lidelse.
Og uden det frække. Det er slut. Der er ikke mere af det til mig.
- Har du ikke såret mig rigeligt? - Undskyld. Det mener jeg.
Farvel, skat.
Farvel, min elskede ven.
- Gud velsigne dig. - Giv et kys. Så er du sød.
Jøsses! Hvorfor har du ikke sagt, at du kunne kysse sådan?
- Tuttelut, gamle skurk. - Farveller, gamle heks.
Det var tider, ikke? Da vi var børn.
Jeg kunne tisse højest.
Ikke så højt som mig. Det vil jeg godt vædde om.
Den store gyldne bue...
Jeg ynder at drømme mig tilbage
mindes min barndoms by
den er lidt klejn men den er min eg'n.
Den er mit himmerige og der trives jeg
Jeg ynder at drømme jeg vandrer
der hvor roser slynger sig og gror
Jeg ynder at drømme mig tilbage
og mindes min ungdoms ven.
"Jeg er opstandelsen og livet."
"Den, der tror på mig, skal leve, om han end dør." Er det din tro?
Må jeg præsentere mr. Peterstow, Parker?
Davs.
Det her er ikke særlig rart.
Fat mod, min dreng.
Vent, det klør på snuden. Gider I klø mig på næsen?
For pokker da...
Det er mørkt Du og jeg
Ikke en lyd ingen på min vej
Bare hjertet der slår mens det' mørkt
Snart er dansen til ende
man hører os ikk', tys, tys
Tro ej at jeg spiller
Jeg vil godt ha' et kys
Det er mørkt men vi har
Det de andre ikke ta'r
Dansen går, du er min
Det er mørkt.
En...
...to...
...tre...
fire...
fem...
seks...
...syv...
otte...
Farvel, Arthur.
- Vent lidt. - Arthur!
- Hvad laver du her? - Jeg er som en prop.
Jeg kommer hele tiden optil overfladen igen.
Min elskede!
Det er nødt til at ende godt efter alt det, vi har været igennem.
Sangen slutter, men melodien fortsætter.
Man må give en smule ta' en smule
og lade hjertet lide en smule
Det må man regne med for at få plads til kærlighed
Man skal grine en smule græde en smule
før skyerne forlader deres hule
Det må man regne med for at få plads til kærlighed
Bare vi kan være du og jeg så går det hele som en leg
Men når vi ikke lever mer' er tosomheden der
Man må vinde en smule tabe en smule
og altid tvivle en lille smule
Det må man regne med for at få plads til kærlighed.
Tekster: Martin Ringtved PrimeText International
Tekstadmin.: www.primetext.tv PrimeText International